Всеки човек е сам и никой не се интересува от другите,
а нашите страдания са пустинен остров... Алберт Коен
на Жак Брел
Кой ще дойде пак да ми покаже цирк
в праха на носталгията по отминали любови,
Кой ще дойде пак да ме уплаши с вик,
с нож до сърцето, под светлината от прожектори
Кой ще дойде да ме опитоми като тигрица
с камшик като милувка, в такт с музиката
Кой ще ме накара
да жонглирам между баналните балони
Понякога така се паникьосвам...
Кой ще ми мълви любовни думи
които са така прекрасни и ужасни?
Кой ще ме държи,
ГАЛЕНИК НА СЪДБАТА
когато ти си тръгнеш всичките звезди да сваляш
Кой ще ме поиска
с нос зачервен и със сърце от сълзи,
Кой ще ме обича
когато половината от мен я няма и съм само половина
Кой ще дойде пак да ми подари мечти
Клоун или ездач, излизащ от сянката на мрака
Кой ще дойде като майстор
Ред е на акробата от трапеца... ето го... но падна...
Кой ще дойде пак да ме превърне в дете,
пред умни кучета или вампири...
Нямаш ли билет?
Къде е майка ти?
Къде там? В кафенето ли е?
Чакай, чакай, ще проверя. Това момче казва, че майка му е в кафенето.
Дами, бихте ли погледнали? Това момченце търси майка си. Госпожо?
Почакай малко. Как се казваш?
Сам?
А, какво е това тук? Може ли да погледна?
Това майка ти ли го остави?
Сам е на три години, не мога да го задържа.
Отчаяна съм. Пазете го, умолявам ви.
Три години по-късно...
Сам, на 13 години
Сам, на 16 години
Имаше сребърен блясък
пътят на разглезено дете
е осеян със счупени играчки,
пътят на разглезено дете
Последният път когато го видях, беше няколко часа преди да тръгне.
Той много очакваше от това пътуване да остане сам със себе си.
Това самотно пътуване беше поредното предизвикателство в бурния му живот.
Винаги ми казваше: когато прекараме няколко часа заедно, искам да стана вярващ
Когато прекарам вечерта с децата си, искам да повярвам в семейството.
Когато съм сам с жена, искам да повярвам в любовта.
Такъв беше Сам Лион.
Впрочем знаете ли защо се казва Сам Лион?
Той е бил дете, намерено близо до цирка и когато е трябвало да го запишат,
понеже постоянно стоял при лъвовете, директорът на цирка го нарекъл Сам Лион.
Днес е най-хубавият ден в живота ми. - Нормално
Това е най-хубавото място на света.
Къде отива цялата тази вода? - В езерото Кариба.
Невероятно е. Дъгите излизат директно от водата.
Това е най-хубавото място на света.
Ще видим ли всичко това?
Ти и аз? Ти и аз...
Виж дъгата. Бързо. Пожелай си нещо.
Когато падна от трапеца, за да не напусне цирка, стана чистач...
По това време имаше конкурс за най-добър чистач.
Той го спечели и взе наградата от Ивет,
която стана негова жена. Появи се и Жан-Филип.
Тогава в Сингапур се случи нещастието, за което знаем.
И той трябваше да отгледа Жан-Филип съвсем сам.
Трябваха му 10 години да забрави Ивет и да срещне Корин.
Десет години, за да превърне своя дребен бизнес в международна корпорация.
Десет години, за да се усмихне отново на дете.
Прекрасно!
Все повече заприличваш на майка си. - Тогава ще започнеш да ме мразиш.
Чия идея беше да дойдете тук? - Моя.
Аз исках да отидем във Венеция, но Корин вече беше ходила там с първия си мъж.
Тогава си помислих, ако искаш вода, тук има дори повече вода.
А кой реши да ме кръстите Виктория? - Майка ти.
Тя е убедена, че те заченахме тук. На това място.
Радвам се, че не е било близо до Ниагарския водопад.
Почти те бяхме нарекли Изабел. Толкова обичах песента на Жак Брел.
Тя е за неговата дъщеря.
Но заради този спектакъл ти си Виктория.
Как се захвана с чистотата?
След инцидента отговарях за чистотата на цирка.
Трябваше да е безупречно и потърсих машини.
И така, какво ще правим довечера?
Довечера - американска вечеря, танци, торта, шампанско. Ще го ударим на живот.
Не ти ли идват идеи? - Защо не?
Наблюдавах ги тази сутрин. Вършат страхотна работа.
Виж, този е най-добрият. Невероятно е как го прави.
Представи си есен над Шанз-Елизе. 'Балет с метли'.
Кога ще излезе първата машина? - След месец, ако всичко е наред.
А как ви хрумна идеята?
Пътувахме с дъщеря ми, видях ги и ми дойде идеята да ги подобрим.
Казват, че министърът е настоял общините да закупят такива машини.
Когато една машина е в интерес на хората, нормално е общините да се заинтересуват.
Наистина ли смятате да купите фалирал цирк?
Обичам цирка, но това е лъжа.
Аз само наех хората, останали без работа. Представям ви секретарката си.
Единствената секретарка, способна да направи тройно задно салто.
Как успяхте за 10 години да станете най-голямата фирма за чистота?
Не е необходимо нищо особено. Настъпвате нечистотии и ги почиствате...
Значи тази машина ще замести уличните метачи?
Тази машина може да почиства до 10 км на ден.
Докато един човек може да почисти до 1 км.
Освен това операторът може да използва машината като транспортно средство.
Но най-важното е, че операторът няма повече да има пряк контакт с боклуците.
Работата ще придобие по-добра репутация и може да се наемат спортисти и студенти.
Значи уличните метачи ще останат без работа.
Машината не може да достигне навсякъде, така че уличните метачи още са необходими.
Но ще трябва да се научат да карат ролери.
Смешно ли ти е? - Съвсем не.
Искам да поговорим. - Разбирам.
Какво искаш да кажеш? - Само казвам, че разбирам.
Не искам да ходя на хотел.
Това не е хотел, аз живея там.
Също така и за всичко останало.
Какво? Нямам нищо. Тази машина е първият ми мотопед.
Какво искаш?
Какво да направя, за да те задържа? Да карам розов кадилак?
Чакай малко. Чакай.
Ето, това е за теб.
Какво е това? - Виж...
Искам да те заведа там. Това е при водопада Виктория.
Тръгваш ли? Добре...
Мога ли да я задържа? - Това е подарък.
Дълго ли ще караш кънки? - Не знам.
Нямаше ли да вземеш това? - Остави го. Ще го взема утре.
Кога ще се ожените? - Ами, попитай го.
Госпожице, донесете ми папката на Алберт Дювевие.
Това е машина за събиране на нечистотии, а не за возене на момичета.
И колко пъти трябва да ви казвам да си слагате каската?
Мога ли да говоря с директора? - Аз съм ви директният началник.
Извинете, но искам да говоря с този, който прави правилата, а не с който ги прилага.
Можете ли да плувате? - Плувам бруст.
Тогава плувайте през Атлантическия океан и ако имате шанс, може да го срещнете.
Проклятие.
Не е ясно. Повторете, моля. - Вашата позиция, Виктория?
Повтарям, 42 Север, 26 Запад.
Пак същото. Повтарям по-ясно, скъпа.
Помолих го да се обади. - След час. Трябва да свърша нещо.
Край на обаждането. - Добре.
Така, 42 Север... Но това съвсем не е позицията ми.
Ало, ало, Сен Лиз?
Има ли някой на помпата? - Селин. Аз съм тук.
Какво трябва да правя? - Помогни ми с работата.
Колко дълго ще продължи? - Две седмици.
Ще мия чинии две седмици?
Начална точка Виктория Лион
Да обобщим. Внимателно с хапчетата.
Най-важното... Слушаш ли ме?
Взимай лодката си сутрин, обед и вечер
и се махни далеч от всички нас най-малко за месец.
Не можеш да се откажеш от цигарите просто така.
Да се обзаложим ли?
Толкова ли е сериозно? - Това е в главата ти.
Добре. Ще се видим на вечеря.
Още ли си с Мартин? - Ще ти кажа после.
Жан-Филип, баща ви не е добре.
Страхувам се от нервен срив.
Не трябва да продължава да живее близо до работата си.
Не е добре да живее в каравана, особено за него.
Ще му дам рецепта, но ти говори с него. Трябва да стигнем до него.
Толкова ли е зле?
Тогава какво е щастието? - Искаш да знаеш, нали?
Добре, щастието е... то е...
Когато няма никакви грижи. И трябва да го запазиш така.
Трябва да си много изморен, за да говориш така.
Какво те е изморило най-много в живота?
Майка ти.
Не си ли я обичал поне малко? - Напротив.
Иначе ти нямаше да се родиш.
А обичал ли си майката на Жан-Филип?
Не можем ли да говорим за нещо друго? - Не искаш да говорим за ничия майка.
Сърдиш ли ми се?
Радвам се, че все още приличаш на човек. Трябваше да видиш колата.
Можеш ли да ми кажеш защо не се разбираме, татко?
Изпратих те в училища, които бяха твърде добри.
Докато двамата управляваме Виктория, не мога да бъда себе си.
Изчакай малко. Няма да остана дълго.
Не това имам предвид. Ти спиш във Виктория, ти ядеш и пиеш тук.
Ти караш Виктория. Това е всичко, за което мислиш.
Ние никога нямаме време да поговорим. Да прекараме една вечер заедно.
Наистина ли искаш да прекосиш океана? - Плавам от 30 години.
В залива на Сен Тропе не е същото.
Нещо спешно? Мишел, няма ме за никого.
Не можеш, нямаш право да направиш това.
Не мога да прекося океана? - Ти изоставяш 12,000 служители.
Не, ни най-малко. Продавам компанията. Напускам.
Не можеш. Ти си компанията.
Кой би могъл да купи такава компания? - Че какво им има на тези стени?
И какво ще правиш с парите? - Не съм почивал от 50 години.
Два дена във ваканция и ще полудееш. - Нека опитам.
Докторът каза, че няма да започне отново. - Какво да направя?
Виж. - Какво да направя?
Карай колело.
Погледни го. Той минава от едно на друго. Виж, виж!
Искам да напиша книга. Мислиш ли, че мога? - Книга? Защо не?
И искам да отида до Америка. - Той американец ли е?
Невероятно.
Винаги ме водиш на цирк. - Разбира се.
Моите две големи страсти в живота.
Когато бях малка, исках да се оженя за теб.
А сега? - Сега се притеснявам, че би ме напуснал.
Но искам някой като теб.
Да ти призная ли нещо? Не съм добра партия.
Не го вярвам. - Но е вярно.
Какво е добра партия? - Някой, който не му мисли много.
Тогава трябва да е идиот. - Не го вярвам.
По-добре късно, отколкото никога.
Закъсняваш дори когато се развеждаме.
Особено тогава.
Ама те не знаят ли за какво е това парти? - Чакахме те.
Това да не е шега? - О, каква е тази физиономия. Това е парти.
Трябва да се празнува деня на освобождението, а не на заробването.
Не е ли красива, моята разведена жена?
Добре изглеждаш. - И ти.
Дали ще кацне навреме? - Така мисля.
Кога реши да се прибере? - Преди два дни.
Знаех си, че няма да хареса Ню Йорк. Твърде е емоционална. По френски...
Какво има? - Нищо. Всичко е наред.
Виж, това е тя.
Какво държи в ръцете си? - Тя ще ти обясни по-късно.
Обясни ми ти сега.
Той е на 6 месеца и се казва Сам.
Казва се Сам, на 6 месеца е, а аз съм дядо. Прав ли съм?
Къде е бащата?
Няма го. Разбира се.
А бащата поне знае ли?
Така е по-добре.
Искате ли да знаете какво мисля?
Аз съм най-щастливият човек на света! Вижте, той има моите очи.
Не защото ми е дъщеря, но е страхотно.
Ще се радвам ако успееш да го публикуваш.
Ако има проблем, знаеш къде да ме намериш.
Не казвай на дъщеря ми, моля те.
Какво правиш тук? - Вашите хапчета.
Тези лекарства. Те са добре, става въпрос за останалото.
Всичко върви наопаки. Чакай. Казах ти да бъдеш тук преди останалите.
Какво е това? И вие наричате това реклама?
Каквото и да правиш, трябва да го направя отново.
Платиха ли? Добре, ще ти се обадя след малко.
Ще се видим довечера.
Чете ли книгата на сестра ти? - За какво е?
25 годишно момиче се влюбва в 50 годишен мъж.
Той е малко като теб. - А после?
Той се отказва от всичко, за да бъде с нея. Затова се казва "Начална точка".
Как си? - Отлично.
Не те чувам добре. - Отлично!
Връщаш ли се скоро? - Не съвсем.
Всички ще дойдем на пристанището.
А синът ми? - Не сме го виждали напоследък.
Кога ще се върнеш? - След няколко дни.
Защо? Има ли проблеми?
Не точно, но трябва да вземем някои решения.
Добре, вземете ги.
Ало? Не те чувам. Ало? Не чувам нищо повече.
Край.
Наистина ли? - Да.
Как мога да се свържа с теб? - Ще ти пиша като стигна.
Това е много далече, нали? - Да, в Африка.
Къде по-точно? - Не знам още. Ще го намеря.
Какво да кажа? Ако нещо не се получи, аз съм тук.
Знам. Ти винаги си тук.
Добре, татко. Грижи се за себе си. Чао.
Бързам.
Кой ще дойде пак да ми покаже цирк
в праха на носталгията по отминали любови,
Кой ще дойде пак да ме уплаши с вик,
с нож до сърцето, под светлината на прожекторите
Кой ще дойде да ме опитоми като тигрица
с камшик като милувка, в такт с музиката
Кой ще ме накара
да жонглирам между баналните балони
Понякога се паникьосвам...
Кой ще ми мълви любовни думи,
които нараняват... - Добро утро.
Кой ще ме държи,
когато ти си тръгнеш, звезди да сваляш
Кой ще ме поиска
с нос зачервен и със сърце в сълзи,
Кой ще ме обича
когато половината от мен я няма и съм само половина
Кой ще дойде пак да ме разплаче,
клоун или ездач, излизащ от сянката на мрака
Кой ще дойде като майстор,
Ред на акробата от трапеца... ето го... той падна...
Кой ще дойде пак да ме превърне в дете,
пред умни кучета или вампири,
Кой ще изиграе последния номер за мен,
за да ме изкуши да се усмихна?
Кой ще ми мълви любовни думи,
които са така прекрасни и ужасни?
Кой ще ме държи
когато ти си тръгнеш, звезди да сваляш
Кой ще ме поиска
с нос зачервен и със сърце в сълзи,
Кой ще ме обича
когато половината от мен я няма и съм само на половина...
Помниш ли какво ми каза миналата седмица? - Миналата седмица бях изморен.
Що се отнася до яденето, пиенето и размножаването,
животните се справят много по-добре.
Говориш като разглезено дете. Животните също умират от инфаркт.
А свещениците получават ли инфаркт?
Това, което ни събра днес тук е неговата любов към другите.
Много от нас знаят, че той не се нуждаеше от причина, за да ни се притече на помощ.
Често съм го чувал да се оплаква от компанията и да иска да я продаде,
но тогава той си спомняше за всички вас, и всичко си оставаше постарому.
Виктория и Жан-Филип, вие трябва сега да преживеете бурята.
Той веднъж ми каза...
ако обичаш слънцето, дъжда и вятъра, не можеш да не вярваш в Бог.
За тези дни, в които той вярваше, да се помолим.
Наистина ли говорите френски? - Ако си дошъл да говориш, да.
Един шофьор на такси ми каза, че ако търся нещо в Хамбург, тук мога да го намеря.
Доколкото ме касае, е 300 марки на час, 1000 марки на нощ...
и безплатно, ако се ожениш за мен.
Нуждая се от фалшиви документи.
А за това трябва да видите маминка, Тя познава най-много хора.
Внимателно, тук има много полиция. - Но аз не съм направил нищо.
Каква е специалността ти? - От всичко по малко, ако е добре платено.
Маминка обясни ли ти?
Аз не правя документи, аз ги търся. - Така е по-добре.
С карнавала в Кьолн няма да ми отнеме много време.
Кьолн далеч ли е? - 400 километра.
Хубав ли е? - Той е специален.
Искаш ли да знаеш защо работя това?
Не ти се говори?
Когато попиташ някой как е, поемаш голям риск.
Не ти ли харесвам?
Имам дъщеря на твоята възраст.
Не съм виждала някой да обича цирка толкова много.
Нито пък аз.
Наистина ли ще използваш тези 20 билета? - Нямам какво друго да правя.
Добра работа.
Имаш ли работа? - Не съвсем.
Ела.
Гн Ван ден Верг, архитект.
50,000 долара за 1 час.
Какво трябва да направя?
Да оставиш три чанти на гарата в Дюселдорф.
Три чанти?
Това са само две от тях.
Съжалявам, но съм свикнал да работя сам.
Паспортът ви, моля.
Виждам, че летите и до Ню Йорк. Анулирайте Токио.
Токио? - Анулирайте го.
Летите също до Папеете? - Анулирайте Ню Йорк, дайте ми Папеете.
Папеете. Ако ми кажете какво търсите, бих могла да ви помогна.
Добър въпрос. Първо, търся малко слънце.
Но сега там е дъждовният сезон.
А къде отиват те, когато вали?
Тогава, Папеете.
Имам само места за пушачи.
Тогава ще започна пак да пуша.
Толкова ли е зле?
Дами и господа, слизаме към Папеете.
Навън е 39 градуса. Затегнете предпазните колани.
Един остров, на брега на надеждата
където хората не биха се страхували
нежен и спокоен като огледалото ти
един остров, ясен като Великденска сутрин
предлагащ океан от безразличие
с русалка на всяка вълна
ела, ела, моя любов
тук не би ги имало лудите
които да ни казват да бъдем разумни,
или че двайсет години са най-хубавата възраст
ето дойде времето да живеем
ето дойде времето да обичаме
един остров на брега на любовта,
разположен в олтара на морето
сатен върху кадифе
един остров, топъл като нежността
очакващ като пустинята
на дъждовните облаци обичта
ела, ела, моя любов
тук не би ги имало лудите
да крият от нас дългите плажове
ела моя любов, да избягаме от бурята
ето дойде времето да живеем
ето дойде времето да обичаме
един остров един остров, който остана само да построим
но който би могъл да приюти
нашите мечти, за двама ни.
един остров един остров, който заминава
и който приспива очите ни
от вратите на детството
ела, ела, моя любов
защото оттук всичко започва,
аз вярвам в последния шанс,
а ти си тази, която искам
ето, дойде времето да живеем,
ето, дойде времето да обичаме
един остров.
За пръв път ли сте в Сан Франциско? - Да.
Французин? - Белгиец.
По бизнес или за удоволствие? - Нямам планове.
Хей, господине, господине!
5000 долара за това яке? Не, не, благодаря...
Продавач на цветя без надежди
пътят на разглезено дете
Бог вярва в тези, които го търсят
пътят на разглезено дете...
Якето топли ли? - Да, не много.
А тогава защо го носиш? - За да ме пази.
Вярваш ли на това?
Това е, защото Ивет ти го е дала в Сингапур.
Къде оставихте якето, господине?
Върху чантата си, когато си купих билета до Папеете.
Ще платите в брой, нали? - Разбира се.
Колата ще дойде по-късно.
Това е меден месец.
След който едва ли ще остане много от мен...
Спри, Ивет.
Беше много мил вчера на гробището.
Исках да ти оставя цветя.
За първи път те виждам да плачеш.
Мога ли да те докосна?
Какво мислиш за Жан-Филип? - Мисля, че си много строг с него.
Не си го отгледала ти.
Ивет.
Върни се! Проклятие!
Къде отиде?
Извинете ме, дами и господа. Така се случва с духовете.
Внимателно, или ще изчезна отново.
Малка целувка.
Усмивка.
Перфектно.
Имаш успех в бизнес света Имаш успех в любовта
Често сменяш секретарките,
а кабинетът ти е на върха на кула и оттам виждаш града наобратно,
и оттам контролираш вселената
половината ти живот минава във въздуха между Ню Йорк и Сингапур
пътуваш винаги първа класа,
а второто ти жилище са
всичките хотели Хилтън на света.
Не можеш да понасяш бедността,
не си щастлив, но на такъв се правиш,
а чувството за хумор го загуби,
откакто имаш нюх за пари.
Ти си успял и се гордееш,
единственото съжаление, скрито от света,
е че съвсем не си искал да правиш това.
Ти би искал да си артист,
за да поставяш номера
Когато самолетът ти се приземи
в Ротердам или в Рио
Ти би искал да си певец,
за да можеш да кажеш кой си
Ти би искал да си писател,
за да можеш да измислиш живота си,
Ти би искал да си актьор,
за да си различен всеки ден,
за да се намираш дори за красив
на големия цветен екран
Би искал да си артист,
за да можеш да кажеш
защо си живял...
Ван ден Верг, белгиец. Архитект?
Има ли много французи тук? - Целият екип в кухнята сме французи.
Откъде сте? - Белгия.
Една бира? - Моля.
Белгийска бира.
С пяна? - Без.
Така е по-добре.
На ваканция? Водопадът Виктория? Много е красив.
Ще сложа нещо под крака на масата. От влажността е.
Къде е бунгалото ми?
Кой номер е?
Дванадесет.
Ще ви заведа до него.
Не приличате на човек, който иска гид. - Имам хубава карта.
Хубаво е да дойде французин тук. - Белгиец.
Но вие нямате белгийски акцент. - Мога да ви го демонстрирам.
Утре сутрин слоновете могат да закусват заедно с вас.
Обичате ли животните? - Те са интересни.
Това е къщата на Снежанка.
Има много насекоми наоколо.
Ще останете ли за по-дълго?
Вие ченге ли сте или барман?
Извинете, малко съм объркан.
Изглеждате съвсем като един мой чичо, но без брада.
Ето, благодаря.
Вечерята е в 7:30.
Аз ще отида на разходка.
Добре. Закуската е в 6:30.
Добро утро. - Добро утро.
Те идват за това.
Нямам нищо за ядене.
Ще дойдете ли с нас?
Имате ли гид?
Извинете ме.
Здравейте. - Здравейте, господине.
Ранна птица?
Имам почивен ден.
Правите ли хубави снимки? - Да, вие с лъвовете.
А други? - Не.
Какво е това?
Откога е? - В хотела е от месеци.
Показали ли сте го на някого? - Не, на никого.
Зад вас. Не се обръщайте.
Заради вас съм тук. Всички тези истории за Виктория.
Аз бях един от 12000 служители.
Търсехте хора, които карат ролери и тъй като съм добър в това...
А после ме уволниха. Вие ме уволнихте.
Как се казваш?
Алберт Дювевие. Наричаха ме Ал.
Не се страхувате от лъвове.
Нито от вас.
Журналистите винаги преувеличават по малко.
Светът е малък.
Никой няма да ми повярва.
На кого ще кажеш?
Аз само казвам...
Добре.
Не си ли добре?
Спри да се движиш наоколо, ще ме хване морска болест.
Защо го направихте?
Защото се почувствах така.
Бизнесът не вървеше ли?
Знаеш достатъчно засега.
Мога да пазя тайни.
Това е повече от тайна.
Ако се пробвате да ми обясните, поне бих могъл да разбера.
Оставих след себе си всичко, което най-много съм обичал. Разбираш ли?
Не.
Каква е цената ти?
Не, няма да ги продам, защото...
Както и да е, вече нямам снимки.
Бъди честен. Искаше да ме изнудваш.
Не, исках само да ги продам. - И как се нарича това?
Изнудване.
Промених си намеренията. Защо правите това с лъвовете?
Играл ли си на ези и тура?
Играл ли си на руска ролетка? - Не, не съм.
Какво да правя с теб? Да те убия или да те купя?
Бих предпочел първото. Не, второто.
Наистина не знам какво да правя с теб.
И аз също не знам какво да правя със себе си.
Добре, каква е цената ти?
Нямам цена.
Също като с бакшиша.
Няма да кажа на никого. Ще работя за вас, ако искате.
Продай всичко и ела да изучаваш лъвовете.
Ти никога не си имал 12000 служители.
Вярно ли е каквото пишат вестниците?
Има и грешки.
Хората често изчезват в морето и след това се появяват след години.
Знаете ли за остров без телефон?
Само кажете, че мачтата ви е ударила по главата...
и страдате от амнезия.
Вие какъв сте, писател или барман? - Казах го, за да ви помогна.
Имате ли семейство?
Баща ми и сестра ми. - С какво се занимават?
Имат хотел.
Добре...
Има хотели и хотели.
Мога да разбера, че сте искали да напуснете 12000 служители.
Също мога да разбера, че сте искали да напуснете жена си или жените си.
Всичко това го разбирам.
Но не разбирам как сте могли да напуснете децата си.
Карате много бързо, сър.
Къде отиваме? Какво правите?
Къде? - При децата ми.
"Потвърждавам готовността си да работим заедно, ако се върнете във Франция.
Вашият талант, младост и успех в Канада са причината за моята покана.
От друга страна виждам много общи черти между нас.
Нашата компания се нуждае от човек като Вас. Надявам се скоро да се присъедините.
Сам Лион.
Значи, доколкото разбирам, вие сте последният човек, който е видял баща ми?
Най-малкото аз съм последният, който е вечерял с него.
Как се запознахте?
Той се свърза с мен, защото управлявах подобна компания на неговата.
В Канада, Монреал.
А защо напуснахте Канада?
Носталгия. Франция си остава завинаги Франция.
Разбира се.
Това писмо, този почерк... това е много смущаващо.
И?
След като направих представлението, всички врати се отвориха.
А Жан-Филип? - Той ме попита кога сте написали писмото.
Казах му, че е било веднага, преди да отплавате.
Ние сме били на вечеря, точно както ми казахте.
Говорихме си по работа и тъкмо преди да тръгнете, ми дадохте писмото.
Как му го каза, както сега ми го казваш на мен ли?
Да, но бях... - По спокоен.
Да, абсолютно спокоен.
Разбра ли защо компанията е толкова зле?
Опитах се да разбера.
Той ми обясни разни неща, но бяха много технически.
Не мисля, че напълно разбрах за какво говори.
Говореше за дълговете на компанията, когато сте починал.
Дългове?
Върни се. Ще ти обясня.
Трябва да играем много сигурно.
Готов ли си?
Какво имате предвид под сигурно?
Отсега нататък няма да правиш или казваш нищо, без да си говорил преди това с мен.
След половин година, ще бъдеш бизнесмен индустриалец.
Трябва да си вземеш друг костюм. Тънките райета са демоде.
Утре ще си вземеш стая в града.
В луксозен хотел.
Четири звезди.
Но трябва да се научиш да казваш добър ден. - Моля?
Да казваш правилно "добър ден" на хората е едно от най-важните неща в живота.
Това е половината от работата.
Кажи ми "добър ден".
Не така, по-уверено.
Кажи ми "добър ден", като ако бях болен.
Пак.
Сега смятам, че си много по-заинтересуван от мен, отколкото от себе си.
Хората предпочитат да говориш за тях, а не за себе си.
Кажи пак добър ден.
Не се получи добре, забелязах го.
Сега вече можеш да го почувстваш, нали?
Да се усмихвам ли? - Само ако е със състрадание.
Не се смей твърде силно.
Ще срещнеш много неща, които не знаеш и не разбираш.
Преструвай се, че ги знаеш.
Най-добрият начин да накараш другите да смятат, че знаеш всичко...
е никога да не се учудваш.
Разбра ли?
Често се изненадваш. Това е твоята слабост.
Нека направим един опит.
Ще кажа няколко неща, а ти няма да изглеждаш изненадан.
Разбра ли?
Концентрирай се.
Знаеш ли, че баща ти е имал връзка с работника от помпата?
Не искам да виждам учудване. - Добре де, ама това...
Само не трябва да показваш изненада.
Представи си баща ти с работника от бензиностанцията.
Ето, пак. - Друг пример.
Ама това е много смущаващ пример. - Така е.
Концентрирай се.
Изглеждаш като Исус Христос.
Пак го направи.
Не мога ли да направя нещо друго? - Не, нищо.
Гледай напред. - Разсеян?
Не прекалено много. Нищо.
Да? - Тръгвай тогава, защото аз...
Сега виждам изненада. Но нищо не съм казал
Ама вие ще ме изненадате... Направих точно, както ми казахте.
Харесвам те.
Не знам, това е изненадващо.
Това част от теста ли е? - Разбира се.
Малко е притеснително така... - Не им позволявай да те изненадат.
Добре. Религиозен ли си?
Не знам.
За сина ми си много религиозен. За дъщеря ми си пълен атеист.
А за теб? - Аз вярвам само на математиката.
Получаваме, каквото си заслужим.
А аз заслужил ли съм да съм тук с теб?
Започвам да мисля, че да.
Ето го. Добър ден.
Добър ден - Кажи добър ден...
Кафе?
Добре ли спахте?
Свикнал е.
Вижте, съвсем пресни са.
Още ли сте съгласни малко да ни помогнете? - Разбира се.
Тя ще ви разведе наоколо. Отивам на колонките.
С какво се занимавахте в Белгия? - Бях в цирка.
Обичам цирка. - Аз само водих сметките.
Дълго ли ще останете? - Докато получа разрешително за работа.
Алекс тръгна ли вече?
Надявам се поне веднъж да успее.
Трябва да излезете да напазарувате. Всичко е свършило.
Тук така ли е изглеждало преди? - Да, били сме доста добро място.
Добър ден, тук съм за срещата с Жан-Филип Лион.
За Вас господин Дювевие.
Сестра ми, Виктория.
Г-н Верн, нашият нотариус. Стар приятел, пред когото ще поговорим.
От коя част на Канада сте?
Фабриките са на север, а офисът е в Монреал.
Хубава страна. Нашата компания най-вероятно ще бъде изкупена.
Разбирате, че не можем да ви наемем точно сега.
Готов съм да приема пробен срок.
Без заплащане.
Това е много приятелско.
Но имаме много повече проблеми, отколкото можем да обсъдим.
Мога ли да попитам нещо?
Когато видяхте баща ни, той добре ли беше?
Да, той е добре. Беше добре. - Сестра ми пита, защото...
когато тръгна, беше много изморен и потиснат.
Дори си мислехме за самоубийство. - Съвсем не.
Вашият баща... беше в много добра форма...
и физически, и емоционално. Така че, не се тревожете.
Не сте ли съгласни на пробен срок?
Ние... - Не, Виктория.
Аз разглеждам това писмо като последното желание на баща ни.
Разбира се.
Ще ви оставя да поговорите насаме.
Аз ще кажа тогава добър ден. Тоест довиждане. От смяната на времето е.
До скоро.
Ще ви изпратя.
Как е майка ви? - Добре.
А малкият Сам? - Всички са добре.
Съжалявам, но не проработи.
Направих, каквото можах, но те не ме искаха.
Синът ти и дъщеря ти бяха склонни да се съгласят, но...
нотариусът беше изцяло против.
Той каза, че сега уволняват хора и в момента не могат да наемат никого.
Седни.
Изглежда, че нотариусът има думата.
Направих точно каквото ми каза. Не показах никакво учудване.
Обаче този нотариус започва да изненадва мен.
Наистина ли? Аз също се изненадах...
но не го показах.
Какво правите тук?
Не успях да ви обясня всичко.
Когато вечерях със Сам Лион в Ню Йорк, точно преди да замине...
той ми даде това препоръчително писмо,
но също и куфарче с важни документи.
В последния момент реши да не го взима със себе си.
Наблюдавай лицето му и виж как ще приеме тази информация.
Ако изглежда разтревожен, значи си на прав път и продължи...
Един от тези документи е копие на последното му завещание.
Вероятно се е случила някаква манипулация
между това, което е написано в този документ и бенефициентите.
Когато той започне да мисли и се заинтригува,
най-вероятно ще продължи разговора сам.
Слушам ви.
Това е предложението...
Ще направите всичко, което ви кажа,
иначе ще покажа документите на всички заинтересовани страни.
Той ще замълчи за известно време.
След това ще каже, че тези документи са фалшиви, а ти го изнудваш...
че ти си измамник. - Вие искате да ме изнудвате.
Тези документи сигурно са фалшиви. - Чудесно.
Тогава ти запази мълчание по-дълго от него. И го гледай право в очите...
без да мигаш и без да покажеш и най-малка изненада.
Така ще го изплашиш. Всичко е в очите. А след това кажи:
Тогава децата ще трябва да изберат между изнудвач и измамник.
Ще видиш, че у него се появява искрица надежда.
И ще опита нещо друго.
Изнудвач и измамник... биха могли добре да се разбират.
Ако иска да се разберете, това е. Не казвай нищо, но го гледай...
гледай го, както Елиът Нес гледаше, когато Ал Капоне искаше да го подкупи...
и изчакай, докато си наведе главата.
Може би ще си вдигне главата веднъж, като повален боксьор.
Гледай го в очите. И тогава го нокаутирай.
Изглежда добър човек. Страхотен човек.
Баща ви наистина го е ценял.
Рядка птица.
Ако пее така добре, както изглежда...
ще е глупаво да не се възползваме.
Какво мислиш?
Съгласих се веднага, щом видях писмото.
И тъй като мисля, че имаме нужда от малко обновяване, сега е моментът.
Така никога не храни илюзии, за намеренията на нотариуса.
Това е доста впечатляващ офис. Мога ли да поогледам?
Отнасяй се с Жан-Филип много внимателно.
Баща ми трябва да Ви е разказвал колко много обича цирка.
Искаше да превърне офиса си в музей на цирка. Не е много функционално.
Никога не противоречи на Жан-Филип. Той се увлича по архитектура.
Той ми разказваше много за страстта си към лъвовете.
Да, лъвовете бяха голямата му страст.
Това, което не харесвам в този тип архитектура...
е че липсва разделяне между служителите и борда.
Това е циркът, екипният дух.
Баща ми винаги казваше: началникът трябва да може да вижда какво правят работниците.
А работниците трябва винаги да знаят къде е шефът.
Имал е право. - Но е непрактично.
Да, съгласен съм.
Тогава ще получите офис.
Когато си сам, ми се обади. Ако те попита къде живееш...
Къде живеете? - Откакто се върнах от Канада.
Отседнал съм при баща си, извън Париж. Спокойно местенце.
Телефонът. - Ще се обадя оттук.
Ето, направи го.
Поискай финансовите отчети за последните три години...
с всички приложения и документи.
И за всеки случай, няма да вземаш никакви решения. Донеси ми ги довечера.
Със сина ти мина добре, по-добре отколкото с дъщеря ти.
Това е списък със спешните неща. Дай го на секретарката.
Ако се обадя и не можеш да говориш, покашляй.
Винаги искай време за мислене.
И носи мобилния телефон.
Трябва да ми обясниш това. - Имаме цяла нощ.
Помоли ли секретарката ми да ти наеме стая? -Да.
Уговорихте ли вече заплатата ти? - Казах им каквото ми каза.
Продължавам да настоявам пред Жан-Филип, че ще говорим за това по-късно.
Относно сина ми...
нормално е, че е мил с теб.
Той винаги е мил към младежите.
Между впрочем, кажи на баща си да престане да подслушва.
Или му кажи да ни помогне.
Може ли да си вземем малко?
Телефона.
Дали сте свободен довечера за вечеря?
Толкова умен компютър не може да сбърка.
Помоли за хартиено копие. Трябва да разберем тази история.
И не бързай, че съм зает.
Това ми дава възможност да откажа вечерята днес. Прибирам се.
Прекъсвам ли Ви? - Съвсем не. Заповядайте.
Майка ми много иска да се запознае с Вас. Тя Ви кани на вечеря.
Благодаря, с удоволствие.
Довечера добре ли е?
Довечера ще е малко трудно, защото има проблеми с Южна Америка.
Трябва да се видя с него... Трябва да прочета всички файлове.
Ще видя дали ще мога да отменя вечерята си. Заповядайте, седнете.
След секунда се връщам.
Всичко наред ли е? - Да, отивам с Жан-Филип.
Шапката на баща Ви? - Винаги я нося.
Как е майка ви? - Носталгична.
Такава си е. - Знам.
Не успях да отменя вечерята. Така че няма да мога довечера.
Но по някое време другата седмица. - Нека го направим тогава.
Исках също да Ви благодаря за всичко, което правите за нас.
О, нищо специално.
Татко много би ревнувал ако можеше да Ви види.
Разбирам защо Ви е харесал. - Вие също сте впечатляваща.
Винаги се обличате по един и същи начин.
Откъде знаете? - Аз знам всичко за Вас.
Той ми казва всеки ден. Казваше ми.
Разказваше ми за Вас цялата нощ.
Вие сте малко като него. - Наистина ли?
Не физически...
но жестовете, Вашата самоувереност.
Начинът, по който поздравявате хората, колко сте спокоен, такива неща.
Седнете. Ще се опитам още веднъж да отложа вечерята.
Сега се връщам.
Трябва ли да продължа да настоявам? - Когато кажа не, значи е не.
Те продължават да говорят за Вас. Още си важен за техния живот.
Затова си тръгнах.
Още ли не разбираш?
Разбрах, че дъщеря Ви...
е като Вас.
Наистина трябва да помислите да се върнете отново при тях.
Ако го исках, нямаше да премина през всичко това.
Нищо не хванаха днес. - Е, не сме длъжни винаги да хващаме.
Добре, аз ще тръгвам.
Харчиш прекалено много пари за ненужни неща
и изобщо не правиш сметка на разходите си, това не е добре.
И начинът, по който преследваш служителите. Аз съм смутена.
Това ли е всичко? - Не.
На Ал му омръзна да живее на хотел и иска да се премести в караваната на татко.
Мога ли да вляза? - Чувствайте се като у дома си.
Това сега е домът ви. Не е много добре, толкова близо до работа.
Нали баща Ви я харесваше? - Да, но той обичаше цирка.
А Вие? - Мразя го.
Странно. Струва ми се, че сестра Ви го обича.
Да, така е.
Така, нали остава за довечера?
Довечера? О да, довечера.
Исках да кажа колко сме щастливи, че работим така добре заедно.
Ние сме много добър екип.
Най-добре ми се струва да останем изцяло делови.
Тук съм, Жан-Филип.
О, тук ли сте? - Исках да се убедя, че всичко е наред.
Това е много луксозна каравана. Много съм ви задължен.
Тогава си тръгвам.
Какво мислиш за него? - Здравеняк.
Харесват ми чернокожи, които са истински чернокожи.
Такъв си е.
Ние сме в клопка.
Гол. Да, гол.
Будалкате ме.
Случват се разни нередни неща.
Забавляваш се, но аз не се забавлявам с компютрите ви.
Това е недоразумение. Аз нямам рожден ден днес.
Това е, защото дойдохте при нас преди една година.
Колко мило. Да духна ли свещичката?
Има и друго. - Къде отиваме?
На рожден ден се правят подаръци.
Татко обичаше ретро колите.
Искаме да Ви дадем една. - Не можете.
Избери си.
Не, не, не можете... - Напротив.
Вие обичате тези коли. Не мога да я приема.
И без това не мога да избера. Всички са прекрасни.
Не знам. Ще взема най-близката.
Нямам думи. - Татко веднъж го каза много добре:
Никога не давай подарък, който не би харесал да получиш самият ти.
Мерси. Карам кола, която е принадлежала на Шугар Рей Робинсън. Това е невероятно.
Бих Ви поканил да обядваме заедно.
Или по-скоро да вечеряме. - И това става.
Искам да Ви представя на един човек, който може да стане много важен за мен.
И като сте заел ролята на баща ми, бих искала да чуя мнението Ви.
Да не се готвите да се омъжите? - Да, ако той се съгласи.
Ако той се съгласи? Защо не?
Не знам кой е. Тя ще ме запознае с него.
Просто е: ако е OK, ти го одобряваш.
А ако не, го отхвърлям? - Разбира се.
Като говорим за сватби. Селин се омъжва днес.
Хубава кола, нали?
Хубаво семейство. - Да, те са мили хора.
Какво не е наред?
Семейството напомня за семейство. - Вярно е.
Защо го казвате?
Много искам да ги видя пак.
Само веднъж.
Веднъж.
Как се озовахте тук?
Бях в района и изведнъж се оказах без бензин.
И видях, че човекът в тази бензиностанция прилича невероятно много на баща Ви.
Всеки си има двойник. - Точно.
Разбира се, той не е точно копие на баща Ви.
Хубава трошка.
Перфектна.
Къде е дупката?
Добре са я скрили.
Вече не правят такива. - От '57-'58 е.
Преди е била на Шугър Рей Робинсън, боксьорът.
Имаше Ла Мота и Даутий. Добре си спомням Даутий.
Грациано беше световен шампион.
Никога не се отказваше. Винаги атакуваше. Бам бам, и нокаут.
Гледах мачът на Робинсън срещу Биг Мен. Рей беше добър...
и имаше добър ляв къс...
но спираше. Не беше достатъчно издръжлив.
Поразително, нали? - Да, невероятно.
Не прилича на него, а по-скоро на жестовете му.
И Макс Шмелинг...
Беше много бърз. Така успяваше с левия удар.
Беше по-млад. Но сега би могъл да изглежда така.
Някой казвал ли Ви е, че много приличате на Сам Лион?
Я пак? - Сам Лион.
Коя категория? - Не, бизнесмен.
Бизнесмен? Аз? Не, не, дете...
Отново е пълен.
400 франка. Да, лакомница.
500, нямам да ви върна. - Не, няма нужда.
Е, добре. Много сте щедър, като Робинсън.
Бихте ли изчистили стъклото? - Разбира се, нали това ми е работата.
За тези пари ще Ви лъсна и обувките.
Тази дама има хубави очи.
Един момент. Ако бързате толкова изчистете си го сами.
Вярно е... Силен като мечка.
Не исках да кажа нещо лошо,
но оставам с впечатление, че Вашият годеник не е много любезен.
Той винаги е много точен.
Винаги има изключения.
Също така е и специален.
Чакайте, чакайте. Това е лошо. Опитвате се да повлияете на журито.
Ще Ви призная. Малко Ви подведох.
Той е тук от известно време. И беше точно навреме.
В ресторанта ли е?
Дори е на тази маса.
Какво имате предвид? - Той е на тази маса.
Да не би да искате да кажете... - Да.
Сънувам ли, или Вие наистина искате да се омъжите за мен?
Само ако сте съгласен.
Чакайте малко, внимателно, мога да кажа да.
Тогава кажете да.
Не мога. Бих искал, но...
Трябва да се обадя... веднага.
Трябва да кажа на баща ми.
Много съм щастлив. Не го показвам, защото не го очаквах.
Но съм много щастлив.
Гн Дювевие. - Това съм аз.
Ще приемете ли дъщеря ми за своя снаха?
Защо ме питате това?
Синът Ви е на вечеря с дъщеря ми и и тя ще му предложи.
Вашата дъщеря? - Да.
А Вашият син ще ми се обади, за да ми поиска разрешение.
А Вие искате моето одобрение?
А Вашата дъщеря сериозна ли е?
Вашата дъщеря трябваше да ме запознае с годеника си.
И проблемът е, че аз съм годеникът.
И двамата сте възрастни вече, прави каквото искаш.
Не сте ли изненадан? - Разбира се, че съм изненадан.
Дори много изненадан. И имам само една дъщеря.
Добре. Ще поговорим после.
Знаете ли къде отиде дамата ми? - Може би сега ще дойде.
Аз ще затворя.
Какво правиш тук? - А ти?
Това е шапката ми.
Сам ли си?
Къде е Виктория? - Мислех, че ще е тук.
Не е ли тук?
Не. Вие не отидохте ли заедно на вечеря?
Да, тъкмо поръчахме ордьоврите.
Тя не Ви ли предложи да се ожените? - Да, ама и Вие ли знаехте?
О, всички знаеха. - Само аз разбрах тази вечер.
Това е лудост.
Винаги съм бил малко луд.
Тук ли живееш? - Да, малко прилича на цирк.
И ме остави да се оженя за клоун?
Не го ли харесваш? - Да.
Аз го харесах заради твоите действия. - Той свърши сам най-трудното.
И не си сбъркала.
Забавлява ли се последните две години?
Трудно е с толкова много спомени. - Защо тогава?
Исках да скъся пътя, но се изгубих.
Какво ще правим сега? - Намери го бързо. И ми се обади.
Къде е тя? - Тръгна си.
Мога ли да говоря с Вас? - Давай.
Не, не тук. Повече не тук.
Така, тя всичко ли знае? - Да, всичко.
Значи знае, че съм марионетка? - Да.
Сега тя знае всичко. - Чуй ме.
Не Ви слушам.
Изнервен съм и вече никого няма да слушам. Свърши. Край.
Сега искам да кажа нещо. И Вие ще ме чуете, за разнообразие.
Знаете ли какво сте Вие?
Вие сте едно разглезено дете, което чупи играчките си. Жените Ви...
децата Ви, компанията Ви.
А сега се опитвате да счупите и мен, но няма да успеете.
Научихте ме да бъда силен.
Какво си мислите наистина?
Че Вие сте единственият, на когото му стиска да стои пред лъвове ли?
Наистина...
Мислите ли, че сте единственият, който се осмелява да стои пред лъв?
Бързо се учи. - Взе си пътя.
Той е добре.
Татко, аз съм.
Не е в караваната, не е в офиса. Никъде го няма.
Ще се върне. В лошо настроение, но ще се върне.
Обади ми се като се върне. Ще се чуем после.
Има дни, в които не успявам да проследя какво точно става...
Да си сипем ли по едно?
Още го няма. В караваната съм през цялото време.
Ще се върне. - Вече е почти пет.
Звънна ли му в колата?
Пробвай и ми се обади пак.
Не казвай на никого. - Обещавам.
Чао. Обичам те, татко.
Къде отиде този нещастник?
Ал, какво правите? Къде сте?
Аз съм в Тоари.
В африканския парк.
Искам да Ви попитам един много важен въпрос.
Той се обади. Пристигнал е.
Мислиш ли, че можем да го накараме да се върне някой ден?
Даде ми това, точно преди да си тръгне.
Винаги го е носил със себе си.
Погрижете се за него. Умолявам ви.
Сега той е на крайната си спирка.
Баща ти ли каза това? - Да.
Сам, миличък, отиваме си вкъщи.
Ставай, мамче. Няма да се разделяме повече.
Да те прегазя ли?
До утре.
Когато Изабел спи, нищо не помръдва,
когато Изабел спи в люлката на своята радост.
Знаеш ли, че тя отмъква невинно
оазисите на Сахара,
златните рибки на Китай,
и градините на Алхамбра?
Когато Изабел спи, нищо не помръдва,
когато Изабел спи в люлката на своята радост
Тя краде сънищата и игрите
от рози и лютичета
за да ги приюти в своите очи.
Прекрасната заспала Изабел.
Когато Изабел се смее, нищо не помръдва
когато Изабел се смее в люлката на своята радост
Знаеш ли, че тя краде жестоко
смеха на дивите каскади, който замества цялото богатство
на кралете без пари?
Когато Изабел се смее, нищо не помръдва
Когато Изабел се смее в люлката на своята радост,
тя краде от прозорците златните лъчи на рая,
за да ги сложи в сърцето си, прекрасната засмяна Изабел
Когато Изабел пее, нищо не помръдва
Когато Изабел пее в люлката на своята радост
Знаеш ли, че тя открадва дантелите, изтъкани в сърцата на славеи
и целувките, които жалузите пазят да не излетят в небето?
Когато Изабел пее, нищо не помръдва
Когато Изабел пее в люлката на своята радост
Тя открадва кадифе и коприна, подарени от китарите,
за да се вплетат в гласа й, прекрасна е Изабел, която пее